У Рівному від анорексії померла дев’ятикласниця. Безневинне бажання 14-річної дівчини стати стрункішою закінчилося трагічно. Вона залишила на цьому світі згорьованих батьків та рідних, яким важко усвідомити, що їхньої красуні донечки немає. Її життя забрала невідома багатьом хвороба анорексія.
Школярка навчалась у дев’ятому класі Рівненської гуманітарної гімназії. Там розповідають, що вона була активною у громадському житті і старанною у навчанні.
– Вона була відмінниця, мала отримати свідоцтво з відзнакою, – розповідає директор Рівненської гуманітарної гімназії Зоя Макарчук. – Це була дуже світла дитина. Активна, долучалася до всіх шкільних справ, брала участь у міжнародних програмах. Ставала призером олімпіад. Вона була націлена на навчання, мала плани на майбутнє, пов’язані з вивченням іноземних мов. Ця дитина мала дуже сильний характер і цілеспрямованість. Як на мене, то ця риса зіграла не на її користь у хворобі. Адже дівчинка доводила все до кінця. Вона прагнула до досконалості, та це закінчилось трагічно. Її худорлявість ми вперше помітили восени після літніх канікул. Класний керівник навіть зателефонувала батькам, аби дізнатися, чим зумовлені такі зміни у зовнішньому стані їхньої дочки. Адже до того дівчинка не мала проблем із зайвою вагою. Вона мала звичайну для свого віку середню статуру. Батьки сказали, що їхня дитина вирішила дещо схуднути і що вони про це знають. У вчителя така відповідь не викликала занепокоєння, адже у дівчинки була дуже гарна сім’я і батьки дуже піклувалися про своїх дітей.
У гімназії смерть дівчинки сприйняли як трагедію, проте зробили висновки, що це дуже серйозна хвороба. Аби запобігти такому захворюванню серед інших дітей, у навчальному закладі для старшокласників провели лекцію про правильне харчування.
– Ми запросили фахівця, який розповідав дітям, як правильно харчуватися, яка має бути калорійність їхніх сніданків, обідів, вечерь тощо. Вони могли задавати питання, які їх цікавили стосовно харчування. Крім того в кожному класі ми провели бесіди з дітьми, – розповідає Зоя Макарчук.
Але в школі наголошують, що такі бесіди – це лише мала крапля в боротьбі з підступною хворобою. Особливо пильними мають бути батьки. Їм треба постійно цікавитись життям своїх дітей.
Компетентно
Василь Галябар, лікар, дитячий психіатр:
– Це, звичайно, велика біда і трагедія. Дитина хотіла як краще, а потім втратила контроль над ситуацією. Це хвороба, дитина не винна. Хворі в таких станах думають, що вони багато важать, але це не відповідає дійсності. Це хвороба не нова, їй сотні років. Хворіють дівчатка в підлітковому віці.
У всьому світі, є на жаль, випадки, коли хвороба закінчується летально. У Рівному до Центру психічного здоров’я населення щороку звертається з такими проблемами від двох до п’яти дівчаток. За мою 40-річну практику ніхто у нас ще не вмирав від цієї хвороби, це вперше. Батьки повинні звертати пильну увагу на своїх дітей. І якщо виявили, що їхня дитина обмежує себе в харчах, її вага падає, обов’язково потрібна негайна консультація лікаря-психіатра. Є юні спортсмени, моделі, гімнасти, яким тренери радять схуднути, але це не означає, що не треба їсти зовсім. У всіх випадках потрібен пильний контроль батьків і медиків за процесом схуднення.